Martina Divić dobitnica nagrade 'Dijana Klarić' za najbolji putopis na Croatian Travel Festivalu 2022.
![](/img/articleModule/image/uh50gcpsfytmtoqykb46o1xh88u.jpg)
Croatian Travel Festival održava se od 2012. godine u Šibeniku u organizaciji Hrvatskog kluba putnika. Festival okuplja svjetske putnike, ljubitelje putovanja, a cilj mu je približiti čaroliju putovanja svima te predstaviti raznorazne načine na koje se može putovati.
![](https://www.mvinfo.hr/_mvshop/public/data/image/2/14211.jpg)
Od 2. do 4. rujna 2022. Croatian Travel Festival u svom je jedanaestom izdanju u Šibeniku okupio brojne putnike i putopisce, a u nedjelju je završio dodjelom nagrada "Dijana Klarić", jedine nagrade koja se u Hrvatskoj dodjeljuje putnicima i putopiscima, a koja je pokrenuta u znak sjećanja na mladu šibensku putnicu i fotografkinju Dijanu Klarić čiji su život i djelo bili vezani uz putovanja, umjetnost i radost življenja.
Ovogodišnja dobitnica nagrade za "Najbolji putopis“ je Martina Divić za knjigu "Ne postoji sutra u Atru" (izdavač: Libricon), a uz nju su u finalu bili Vesna Ploh s putopisom "IndiJA“ te Goran Šafranek s knjigom "Iz dnevnika istraživača“.
![](/img/articleModule/image/5xt8dy675tonpjqbo86hjt8uqj6.jpg)
Inicijativu za dodjelu nagrade pokrenuo je Hrvatski klub putnika u suradnji i uz podršku Dijanine obitelji, a nagrada je prvi put dodijeljena 2014. godine. Nagradu u svakoj kategoriji dodjeljuje stručni žiri, a kategorije za koje se brojni putopisci i putnici natječu su:
- Najbolji putopis
- Najbolja fotografija
- Najbolji film
- Najbolji projekt
- Putnik godine
Popis svih nagrađenih po kategorijama pogledajte ovdje.
Statua koju dobivaju laureati kao nagradu i uspomenu na svoje sudjelovanje i pobjedu na natječaju koji se raspisuje mjesecima prije dodjele same nagrade, ima svoju simboliku. Izrađena je od drveta i ima oblik spirale, simbola koji je Dijana nosila na lijevom zapešću. Autorica statue je šibenska kiparica Milena Mikulandra.
O knjizi 'Ne postoji sutra u Atru: Priče iz Afrike'
Pisati o Africi nikad nije lako. Kao što nije lako obgrliti čitav divovski kontinent s tisućama kultura koje su, u pravilu, posjetitelju sa Zapada nepoznate. Pred nama je putopis koji ne pokušava odgonetnuti poziciju afričkog čovjeka u svijetu, nema pretenziju naučiti nas i odgonetnuti nam apsolutnu istinu. Autorica se u svojim kratkim pričama ne libi vlastitih predrasuda, već ih nosi s određenom simpatijom da bi ih, ovisno o situaciji, razbila ili čak potvrdila. Slike koje se nižu u pričama nisu rezultat dubokog studijskog proučavanja, već detaljnog opažanja koje se odvija izvan, ali i unutar same autorice. Predstavljene impresije nenametljivo nam se uvlače pod kožu i od najjednostavnijeg promatranja sunca na horizontu ili tek jednog kratkog razgovora u kavani, raspliće se duh prostora i vremena kojem svjedoče autorica i njezin suputnik.
Hrvoje Ivančić
Sve je tu tako dobro, precizno ispričano, lijepo i duhovito da čitatelj na kraju može slobodno reći da jedna rečenica Martine Divić vrijedi više od tisuću uobičajenih i stereotipnih slika Afrike, koje neprestano vidimo na našim televizijama te po fejsbucima i instagramima naših telefona. Ovo je jedan od boljih i smislenijih putopisa naše suvremene književnosti. Osim što će čitatelju prirediti užitak u tekstu, osim što će ga povremeno nasmijati i oraspoložiti – jer ovo je izrazito svijetla, vedra knjiga – rijetko kad ćete naići na tekst koji tako superiorno, a posve diskretno, divno jednostavno, razbija predrasude o Africi i o njezinim ljudima.
Miljenko Jergović
![](https://www.mvinfo.hr/_mvshop/public/data/image/2/14211.jpg)
Ne postoji sutra u Atru : Priče iz Afrike
- Libricon 06/2022.
- 146 str., meki uvez s klapnama
- ISBN 9789538017193
Pisati o Africi nikad nije lako. Kao što nije lako obgrliti čitav divovski kontinent s tisućama kultura koje su, u pravilu, posjetitelju sa Zapada nepoznate. 'Ne postoji sutra u Atru' je putopis koji ne pokušava odgonetnuti poziciju afričkog čovjeka u svijetu, nema pretenziju naučiti nas i odgonetnuti nam apsolutnu istinu. Martina Divić se u svojim kratkim pričama ne libi vlastitih predrasuda, već ih nosi s određenom simpatijom da bi ih, ovisno o situaciji, razbila ili čak potvrdila. (Hrvoje Ivančić)